I il 1776. ]xx\. Ang, Sept. 
upmuntrad af Herr Archiaterps Foreläfaingat, 
har jag^ med ytterila flit, ä nyo profvat de re- 
dan angiftie, och underlokt en myckenhet af dd 
förut ej profvade växter, for at närmare utröna^ 
hvilka af dem åro mer eller mmdre begärliga 
for hvart och et af vara hemtamda djur* En 
del, af delTa forfok, fom vifa, hvilka våxtcr 
Svinen tycka om eller rata, utbeder jag mig 
nu lof, at for K* Vctenfl;aps Academien tå up* 
gifva. 
Ehuru nyttigt dma djur år, bllfv^r det dock 
merendels af fina egnre handteradt tvårt emot 
defs medfödda egenfkaper, och nåftan vårft a^ 
alla hemtamda djur. De inftångas uti ohygge- 
liga mörka rum, och fpifas gemeniigen meddcrt 
låmila foda, agnar^ utlakad låd, quisquilier med 
eller utan mjöl o. H v. Vana och hunger kun- 
na val mycket andra djurens medfödda bojelfe^- 
men deraf far man ej fluta, at de ega :fmak for 
den föda, fora de af tilfälliga händelfer blifvä 
tvungne at hälla til goda. Häftar hafva, i briit 
af foder, gnagit pä gammalt gärdfle (fe PaH 
Svecicus)^ men det Vore både löjcligt och emoc 
forfarenheten frridande, om man deraf ville fm* 
r^i, at ruttne Gårdesgårds- ftorar vore en äf nå* 
turen dem åmnad foda. Lika få, må man ej iii^ 
billa fig, at Svinet garna åter alt, hvad det foi* 
nods fturt tilgriper. Finge det följa fin natUr-* 
liga böjelfe, ftulle det för modeligen mera likna 
fin nårmalle flå^tinge, Vildfvinet, an det gör. 
Lapparnas lått at upföda fina Renar, år natur-* 
ligt, derförc fe defTe lå vackre Ut. Elgar^ Hjor- 
^arv Räbockar, med flera vilda djur, äro näftan 
%lrié {^lygge och frodige, dä 4ercmot d^c hem- 
tam- 
