t. Rånet. 
Jag uphåmtade en gäng en Vife, h vilken 
Bied nägra Bin 5 fedan den andra Vifen bårtflu*? 
^ic med fvårmen, var qvar i den nya ilocken, 
i hvilken jag nyligen famlat famma Afvårm^ lig- 
gande under en bit af en Honungs- kaka ^ hvil- 
Icen Bien fatt 5 under det de i några dagar me4 
två Vifar i ftor oro varit tilfamoans i ilockeq. 
Den ena vingen var genom honung f^ftklibbadj^ 
lä at han e*] kunde flyga..^ Jag lade denna Vi- 
fe pl handen , i tanka at atklippa den ena vin- 
gen med faxen, och fålcdes kunna förekomma 5 
at han 5 med de få Bin, fom voro med honom, 
ej måtte flyga bart. Men lä ofta jag kom vid 
honom med faxen, lopp han undan j doek utaa 
gifva fig ned af handen. Jag efterfatte ho- 
nom derfore få mycket lakrare med faxen, träf-? 
fade och tryckte honom något hårdare dermedt 
Hårat retades han andteligen at fticka mig i han-' 
den 3» men lämnade ingen gadd, fom jagUcunde 
fe, utan alienall en liten fvart prick, efter fig. 
Sticket fororfakade ej ftorre fveda, ån iådan, fom 
plågar kannas af et Bi , fom fticker af våda , 
utan at vara forbittradt. At han ej mätte ftic^ 
ka mig ån en gäng, och laledes förlora gad? 
den> ty pricken inbillade jag mig ^llenaft vara 
gifc, fom Vifbn med gadden infort 3. lade jag 
honom ifrån mig, på flcågget af den ftocken, ur 
livilken jag honom tagit. De fä Bin, fom jag 
omnåmde, famlade fig dit , och dä började et octi 
annat, efter några minuter, at vifa fig med bör- 
dor och fora in i ftocken. Men Vifen blef dock 
qvar på fkågget, och gick af och an. Jag ma? 
lig^e hqnom in i fluftret, och ville forma ho^ 
