177 Apr. Maj. Jun. 115 
och iato rrata fig med kålblad, brod och hve- 
te. De fofvi om dngcn, men om nätterna van- 
ka de omkring ac foka fin foda. De fördraga 
ej mycken köld, uran ligga, under den kalla 
årstiden, uti fitia hålor i dvala, täfom Marmot- 
ta: och ficra dylika djur. De yngla 3 eller 4 
ungar hvar gäng, Dc åro orolige och lällan 
ftilla, ftodja fig {ållan eller aldrig pä framfotter- 
rin, wtitx bruka dem fom händer at fora maten 
til munnen, putfa och kraffa fig om kroppen^ 
pa lifca iätt lom kattor. Deras gang pa bakbe- 
nen är lik et krypande 5 men når de blifva 
flcrämde^ gom de, med fina långa och fpånfti- 
^a bakfouer och lår, ganfta ftora h^ppiijäm- 
forelle emot den lilla kroppen. De fitta ibland 
på bakdelen, fe fig omkring och uprefa öro- 
nen, for at förnimma, om någon fara år ä får- 
de. Deras late år antingt^n et grymtande eller 
et dallrande bräkande, likt Getternas. Deras 
läj^par åro i beftåndig rcrelfe, likfom hollo de 
pa at idisla, pä famma lått fom man ock inbil- 
lat fig, at Haren idislar. Deras ytterfta nöd- 
värn är, at bita och klofa. Låren ega en un- 
dransvård ftyrka och fpänftighet, la at ingen 
, kunde hålla en Yerbua fall, dä man fajcade den 
i bakbenen 5 ty med et enda fparkande flct hon 
fig los. Om man fattar dem om fvanfen, kun- 
na de båft qvarhållas. Dc nofa pä alla växter 
och på hvad hälft år i deras vig. Invånarne pä 
Cap grafva och iånga dem lefvande, dä de ve- 
la deras tilhåll, eller ock låta Hundar döda 
dem, Somlige åta deras kottj och finna det 
fmakeligt. 
TER- 
