1778* ^ö^- ^^c. 261 
man låter falli pa en kuk eller annan liren oge*- 
nomfkinlig kropp , och man icdan ftåller lig 
bakom eller i (kuggan af famma kropp, tär man 
fe honom omgifven af et fken, likt det, fom 
fynes omkring Manen vid Sol - Formörkclfer. 
Det famma flver ock , dock mindre tydligen, 
ute i fria luften, da man haller någon mork kropp 
imellan ogat och Solen fä, at hela Solen un- 
danfkymes. 
Alt hvad man tilforne vid detta flcen an- 
märkt, har tyckts kunna nöjaktigt förklaras ge- 
nom berörde fträlarnas inflexion, under det de 
paflerat förbi Manens bräddar j men den nya, 
af ingen annan torr anmärkta omftåndighetcn , 
nemligen Ringens beftandiga, jämna och häfti- 
ga rörelfe omkring fin medel-punft , fom Herr 
DE Ulloa vid detta ars formorkelfe i akt ta- 
git, om den varit verkelig, och ej af någon (lags 
fyn-villa fororfakad, gor en ny och, efter utfeen- 
de, ouploslig fvärighet vid förklaringen. 1'il- 
fålie at med nya Obfervationer forviOa fig, ora 
denne rorelfe är verkelig eller ej, gifves ej i 
Europa pa iang tid : ^ty fattän Solen uti den for- 
flutna delen af vart Ara-hundra, ätminflonc pä 
något ftålle inom Europa, fynts f gånger hel 
och hallen förmörkad, nemligen aren 170611 
1708, 171 f, 17^4 och I7f3, blir dock häref- 
ter, enligt framledne Obfervatoren Hjorters 
ungetårliga uträkning, ingen total Sol-Förmör- 
kelfe på nägot ftålle i Europa fynlig forr ån år 
l8i6 , och ingen hår i Stockholm forr ån är 
1914. I Paris blir ej heller nägon iynlig pä 
mer än no är, läfom Herr Du Vaucel, uti 
Tom. V. af Mmoires frcfentés ä r Acadmie ^ 
S 3 d^s 
