^o6 1778. 06t. Nov. Dec. 
cand^a odemarken fe och i akt taga den invår- 
tes ftaptiaden af Rhinoceros bicornis. Huru- 
vida detta kunnat lyckas for mig, år genom 
följande utdrirg af min Journal ai inhämta. 
- - - Den 17 Dec. lyyfy om aftonen, an- 
lände pg til Qyammedacka kalla, en nu til 
ftorre delen uttorkad vatten -pol och et dricks- 
Dålle for I.ejon och andra vilda djur. Jag be- 
flot at dar campera nägra dagar, for at , jämte 
Herr Im mel man och nio mina Hottentotter , 
lura pä Rhinoceroter, hvilka dar, jämte BufF* 
lar, plågade vältra lig i gyttjan. Den ip ha- 
de vi den lyckan, at (kjuta 2:ne ftycken Rhi- 
noceroter, vid pafs en Svenfk mil ifrån värt 
Camperings-ftälle, men foranlätos at lemna dem 
ororde til följande dagen. Den zo om morgo- 
nen, i lällftap med Herr Immelman jämte 4 
Hottentotter, blefvo vi hindrade genom jagan- 
de efter en Troupe Capfl^e Elgar (Capfe Elands) 
lä at vi ej forr, ån kl. 10, til de fkutne Rhi- 
nocerotcr anlände; det var nu, lå val fom gir- 
dagen, ganika varmt, hvarigenom rota redan fla- 
git fig til (året, lä at en blodfragga pofte utur 
det famma. Jag bod til med mitt manOcap, in 
allés f perfoner, at omvåltra den pä fin buk 
ftupade och liggande Rhinoceros, men förmåd- 
de ej rora den famma. Jag fann nogfamt hår- 
vid, at mine Hottentotter voro akfor late och 
ovillige hjälpare. Det var dock den mindre af 
de z:ne Rhinoceroter jag utfedt for Anatomife- 
ringen; han var 11^ fot läng, af ii fots cir- 
cumference famt 6f a 7 fots hogd, fom jag 
kunde tycka, om den varit uprelt pä fina ben. 
I den 
