20 1779- Jan. Febr. Mart, 
vanligheten, beftå, til exempel af 10 tunnor, be~ 
fans, efter afkafcningen ej hålla mer ån f a 6 
tunnor ren råg, det år en fak, fom jag ej finner 
af andra anmärkt, men fordrar en närmare un- 
derfökning, iä vida den år af betydelig omflän* 
dighet i hushållningen, och nä (l an arquivalent 
emot mifsvåxt. Efter den erfarenhet jag åger, 
inträffar denna omftåndighet juft då, når rågen 
tillika ej år val gäfande eller fväilande i träget, 
juft fom han var iyy$ och 1 77 1 . Månne den 
råg , fom blir af mycket agn eller tjockt fi^al 
innefluten i axen, deraf tager någon flcada? 
§. 9. Hvad Hvete beträffar, hafve vi ront, 
under denna 50-åriga perioden, åren 1 74.9 y 
I7fi, 17J6 , 1760 och 177-1, jag må ej laga 
någon mindre lönande bärgning, utan fnaruve 
fagt mifsvåxt. H vetet gar 1 ål lan medelvågen , 
utan antingen lönar det fig mångfaldigt, eller 
går det nåftan helt och hållet ut, och derföré 
med råtta kallas ångeHåd. Orfakerne åro til en 
del de tam me, fom vid råg-lådet nämnde åro, 
(§. 8.) men i fynnerhet finner man af Obferva- 
tmnerne, det en långvarig och ftark vår -torka 
gor ftorfta fkadan pä hvetet, fom ål. (kar mer vå- 
ta och mull ån rågen, om det (kal val trifvas. 
Jag låg åren 1 7 f 1 , 1760 och 1771 hvet-brod- 
den vacker och grön om våren, faftån något 
fpåd och tunn, men efter några veckors torka, 
intet fpår deraf. Deremot har jag haft hvete, 
hvavs fpada brodd kommit ät ftä 8 dygn under 
et flödande och af is updåmdt vatten på en li- 
ten lågländig åker, men hvaraf jag (k ord a t nå- 
got hvete, då af de ofriga åkrarna aldeles intet 
kunde årnäs. Detta hände 1771. 
Med 
