32 1779» J aru F £ br. Mart 
der-dragt, på det de under liggandet på aggen 
må få mycket båttre blifva i fred for fiendtiiga 
villdjur och rot-foglar, och ej lyfa dem i ogo* 
nen. Det vill ock fy nas, {aforo fkulle deffe 
Foglar, af enahanda drift fom leder nåftan al- 
la lefvande djur til nyttjande af deras förfvars 
och räddnings verktyg, ganlka val fjeifve veta, 
at deras fnopliga drågt gör dem mindre fy n ba- 
ra , ty man fer, huru de, vid en Månnifkas el- 
ler Djurs annalkande til boet dar de ligga, hål- 
dre huka (ig med halfen anda ned til marken, 
for at ligga dolde, ån (oka til at frålfa {ig med 
flygten* hvilket undertiden gar iå långt, at de 
därigenom blifva ihjåltrampade , eller om de ock 
fkola flyga undan, iä feer det bara et litet ftycke, 
ju fb då man är inpå dem och vil gripa dem : eii fak, 
fom jag tror Skyttar och annat tolk på landet nog 
måtte blifvit varfe, ej allenaft pä åtfkilliga Anates, 
utan ock pä Otis och Tetrao- (lagen. Men nå- 
ftan mera underligt år det, at t, ex. de (lags 
Änder, h vilkas Honor naturen utzirat med mäng- 
färgad och lyfande f jåder-drågt i likhet med 
Hannarne, bete fig låfom de fkulle veta i hvad 
fara de derigenom fvåfva, och altlä, for at gom- 
nia fig, val ja til fina nallen antingen klyfter 
och fkrymflen i bergen, låfom A.' Tadorna och 
A. rutila gora , eller täta grenar och bufke- 
fnår , eller ock häliga tråd, låfom var A. glo- 
citans och A. falcaria, och det alt til den ån- 
dan, at ej deras pråi må kunna roja dem , under 
den tid de ftola ligga på äggen. 
Jag forfogar mig nu til den utlofvade Be- 
flvrifningen. 
ANAS 
