177?- J an * Febr, Mart. 39 
Anat. Bec. i.§. lo.) och Munckleys uttryck- 
ligen anmärka, at den famma varit förmånlig. 
Den f juke fann ock, efter 6:te fmorjningen, ltor- 
re lätthet at fä fluida utfore, och då han for- 
fokte med folida, gingo de ock nu ned. Pul- 
fen höjde lig tillika; och finne t blef muntrare. 
Dagen derpä var tilftändet ån behagligare. Han 
hade pä en förmiddag fortärt et helt qvarter 
okryddad Chocolade, och åtit et par mjolk- 
kringlor med fmor, åfven ljelfmant fått en ftark 
opning. Maten fokte honom val nog mycket, 
men dagen derpå hade han famma mat-luft fom 
form. Han ät och drack, och ehuru han kän- 
de , at maten något häftade vid mag-gropen, 
g;ck den dock, under et tydeligt lorlandc, ut- 
iore. 
Denne fmickrande förändring blef dock fnart 
på et oangenämt lått afbruten. Et oförmodade 
phcnomén yppade fig 2 dagar derefter, hvars 
orfik jag i det famma icke kunde utreda, men 
hvars följder voro ganlka bekiageliga. Sedan 
han en middag fortärt et par koppar Bouillon 
med brod, kånde han, efter fin befkrifning , ac 
något likafom fjonk ned i magen, och i det fam- 
rna påkom honörn en lådan fvaghet, at han af- 
danade och forblef i denna matthet , under en 
ymnig kall fvetts framträngande, hela timmen, 
Hans Huftru fade fig ock hafva kant, at i det 
famma en förfärlig rot -lukt ftigit up ur hal* 
fen. Från den dagen voro ock alla krafter lå 
forfvundne, at han fedan icke en gång orkade 
vånda fig i (ängen, hans naturligt hetfiga och 
häftiga humeur var forändradt , all matluft var 
borta > ehuru han kunde, ville han dock icke 
C 4 for- 
