138 1779* -Apr. Maj. Jun. 
hela {jukdomen, och bådade akid en god ut- 
gång, få framt den forfik tigt (kottes. Någrs 
hade en den envifafte obftru&ion, då andre ha- 
de ordentelig afforing en gång om dagen. 
Sedan 5 ä.4 paroxyfmer voro förbi, blefvo 
rysningarne omårkeligare, och flyttade paroxyf- 
merne fig framfore från aftonen til inemot mid- 
dagen, och voro defle de enda tecken jag ha- 
de, at andra ftadium ingick, hvilket for ofrigt 
var utmärkt af famma fymptomer, fom det for- 
fta. Ändteligen begyntes ej paroxyfmerne med 
- rysningar, utan påkom dem hufvud- varken ftraxt, 
fedan blott några ftråckningar gått förut. Med 
hufvud-vårken infann fig en odrågelig hetta, fom 
var iå brännande, i fynnerhet pä magen, at jag 
knappad: kunde vidröra den med handen. Tun- 
gan var mycket torr, och torften oåndeligen 
plågande. Månge befvårades af ftrangurie, dä 
andre hade en fullkomlig dyfurie. Merendels 
alle yrade under paroxyfmen , dock på det lat- 
tet 9 at de rattade fig, när man talte til dem. 
Hos några tå var dilirium phreniticum, fom con- 
titiuerade åfven under remiffionerne. Pulfen var 
imedlertid ganfica fnåll och något hårdj hos nå- 
gra var han intermitterande. Denna pulfens 
oordentelighet härrörde helt och hållet af cru- 
diteter in primis viis, och låg jag med noje på 
en, huru det blef alt långre och längre imellan 
intermifiionerna, i famma män fom cruditeter- 
na affordes genom laxativer. 
Ögonen voro röda, och hade de fvårt for at 
fe i dagsljufet. Somliga hade convulfivifka ryck- 
ningar i hela kroppen, jåmte en grufvelig oro 
och 
