148 1779*" Apr. Maj. Jun. 
men lemnade omnämnde- vader- pläga efter (ig; 
Hos Barn var hon ej mycket farlig, men der* 
emot af {torre betydenhet hos åldre. De åldre, 
fom fingo denna vader-plåga efter Febretis ori- 
mliga håfvande, hade altid tillika en lindrig ob* 
ftru£tio hepatis, fom tydligen kunde fkonjas af 
livit-ogats gula färg, och de ftyng, fom i re- 
gione hepatis låto kanna fig, 
Curen. Jag tilredde et mos med honung och 
Ängelflct falt, hvaraf de Sjuke borde intaga fle- 
ra théflcedar om dagen, lå at de dageligen ha- 
de några fedes. Defsutom {kulle de dricka fli- 
tigt korn-vatten med honung , och ofta frotte- 
ra magen. Hårmed fortforode, tils magen ha- 
de anfenligt mjuknat och fmalnat , dä de , lä- 
fom magftyrkande, togo då och då en théfked 
af Tinél. Rhei amara. På detta fåttct botade 
jag flera, men lä bor jag ock bekänna, at jag 
jnåfte vid min uprefa lemna några ©botade. 
XJlcera eris. Jag fåg ej mer ån z Goflai^ 
fom hade defla. Sedan den ene af dem, fom 
var 12 år, haft 4 paroxyfmer, fick han en fvuJl- 
nad ofver hela anfiktet* då Febren uphorde. Ef- 
ter några dagars forlopp forfvann fvullnaden, 
men lemnade, enligt Fadrens beråttelfe , efter 
lig fmä lår på tandköttet, hvilka voro lå frätan- 
de, at inom 14 dagar var det måfta af tand- 
kottet på ofra käften bortfrätt 5 tänderna lofa 
och några af dem utfallna. Dä tyckte de tid 
vara, at hora efter hjelp, om hvilken de anmo- 
dade mig. Maxillen fann jag då vara iå carie- 
rad, at jag med blotta fingrarne tog ut t tand- 
holfor? i hvilka hade futtit en dens caninus och 
en 
