1779* Jul- Aug. Sept 199 
ren omöjlighet, hvilket med ganfka många ron 
kunde beftyrkas. 
Den enda lattfangna och minlt dyra metall- 
blandning jag känner, fara tåmmeligen långe 
och mer, ån någondera af deflae metaller pnfaffl> 
emorllär ro (i och lyrors åtgärd , år Tackjärn med 
en vils del 7>ot famrmnfmält, fom ockiå beqväm- 
ligen kan til kärl gjutas 5 men den kan dock 
icke lågas aldeles fri frati luftens och fyrefs fråt- 
ning. Vore mera tilgång pä den mindre kånda 
JsiUkekn > torde den , iälbni olöslig uti vitriohfjr- 
ra, likväl ega ännu mera fulikomhghet håruti: 
men , i bitit af tilråckligt ämne , äro ej ännu 
.nog pålitelige forfok håruti gjorde, icke heller 
år något hopp 5 at järnets tvaghet emot upios- 
riing härigenom aldeles (kulle kunna betagas. 
Den ena ofullkomliga metallens betäckning 
med den andra , niafie af famma orfak forkaftas. 
Intet annat tyckes Iterfta,, än at forfoka, om 
icke de jordartade materiers bräcklighet kunde 
hjelpas med metallernas , ftyrka, eller om icke 
de it ar ka metallernas benägenhet at lofas, kun- 
de forekommas med betäckning af glasartade 
åmnen, hvilka, efter upgiftens lydelfe, ej haf* 
va den olägenhet, fom vanlig glafuiv 
Utan begårelfe at vinna det utfatte praemiuni) 
har jag, under h varjehanda forfok med Järn, 
egenteligen i det affeendc, at til någon del min- 
fka eller förekomma defs forftoring uti eld, fo- 
retagit mig at betäcka bäde Koppar och Järn 
med h varjehanda glasartade compoiitioner, hällt 
de minft koftfamma, och lådane, fom af fyror 
