1779* Aug. Sept. 223 
Jag tycker mig af alla omftåndigheter fin* 
na, at orfaken til Lepra lårer beftå i födan och 
lefnads-fåttet. Man måfte iäledes vid curen fkaf- 
fa god foda, och undvika alt fom hammar träns* 
fpirationen. Fårfta krydder och fommartiden åro 
åfven rådeligaft at vålja, på h vilket lått den- 
na hittils for obotelig anfedde fvåra ljukdom lå- 
rer, genom Kongl. Academiens gällande forord 
hos Allmänheten, hädanefter få räknas bland de 
boteliga, och mången ufling, hvilken hitintils 
P 4 varit 
re månaders tid, hvaraf fjukdomen vål ofta lindra- 
des, men haltigt åter förvärrades, brukades fluteli- 
gen Infufum ledi, fom hade den önflcade kraften,' 
at fymptornerne med beftånd förfvunno, och Pa- 
tienten, fom långe dermed fortfor, ånteligen blef al- 
deles förbättrad. 
I Öfterbotteti år Lepra, fom bekant år, endemifk; or- 
tens Prov. Medicus Herr Do&or Carger rådfrå- 
gade lig med Kongl. Collegium Medicum, fedan 
han långe och förgåfves nyttjat ofvannåmnde mer- 
curialifke och antimonialiike medel* Han blef då 
tilftyrkt at nyttja Ledum. Nyligen har han til Gol-» 
legium inberåttat, huru han dermed fördrifvit en ny- 
kommen Lepra hos en Amma, efter flere måna^ 
ders flitiga bruk;hvarom vidlyftigare år utfordt i 
defs til K. Collegium infånde Embets beråttelfe, får 
år 1778. 
Recidiv kan i denna fjukdom åfven få lått vara at 
frukta, fom i flere, hålft om foda och lefnads fått 
bidraga til defs upretande ; Iäledes måfte diseten för- 
ändras, och medlet fom oftaft repeteras, om man 
derföre (kal i framtiden blifva fåker. Det år altid 
en ftor glädje, når et medel gifves, fom kan lin- 
dra och håfva de grymma fymptornerne y och bota 
dem, når de ej åro alt for mycket inrotade. Mera 
kan hvarken Mercurius gora i yeneriffce, eller Cor- 
tex peruvianus i intermittente Qukdömar. 
