f 
176$. Jan, Febr. Mart, y 
Tabeller, torde kunna inhämta, om och huru 
mycket Folkhopen tilvuxit, på 30 til 40 ar, få 
val i hela Riket, fom uti hvar Lands - ort for 
lig. Ty antalet (a val af de ärligen Födde uti 
en Stad eller Ort, fom a£ de Döde, hälft dä 
ct medel -tal utfokes af flera är, år gcmenligen 
uti et. vifst och nåitan boftåndigt förhållande til 
antalet af alla Stadens eller Örtens invånare, 
iäfom jag tilförne ( # ) vifat. Darfore om, ef- 
ter många ar, långt flere födas och do ärligen 
pä famma.Ort* avrfes det for et fäkert prof, 
at Folkmängden dar imedlertid blifvit nåitan i 
famma proportion ftorre: hvilkct i fynnerhet 
vål inträffar på Lands- bygden, hälft dä man 
grundar uträkningen på de Föddas antals ty de 
Dödas år mera oiradigt. 
Emedan en fadan tmdertBknlns tvektes va- 
ra både nyttig och nojiam, tog jag .mig fore, 
vid lediga (hinder, at jämföra de åldre och 
nyare Fortekningar: hvartii jag vidare upmun* 
trades, dä jag til min ftörfta fågnad markte, at 
Befolkningen, i de Orter jag forft företog, 
varit ofver förmodan vålfignad. Men mig möt- 
te tvånne fyärighetcr. Den ena var, at dä dc 
flåita Confiftorier lätit gora goda och ftådade, 
faft ån mer och mindre omftåndeliga faraman- 1 
drag af Probftarnes och Kyrkoherdarnes i Stif- 
tet til Conliftorium infända ftrodda Forteknin- 
gar, hade däremot några ej gjordt fig den mö- 
dan, utan til Konungen infeickat dem juft fa- 
dane, fom de dem tätt, på fä många lofa blad, 
A 3 fom 
(*) Se K. Vetenfc. Acad. Handl. för ar 175-4, fid.iöéj 
och för 1 75^, lidau 12. 
