io 1769. Jan. Febr. Mart. 
bcfvårlige. Den nederfta Sågblads- ftjårten kan 
naglas faft, dock fä at den leder lig på tappen, 
til mera beqvåmlighet vid ut -och in -tagnin- 
gen , fe /3 Tab, II. Någre bruka ock 6f- k 
ra fl j artar ne fä fmidde, fora Fig. cl Tab. IL vi- 
far, da, i ftållct for en kart tapp, tvånnc lofa 
tappar kunna genom tvånne bål på Sågbladen 
infattas. Om et Sågblad fkal kunna (k åra i råt 
linea, och formera et pa alla Hällen jämnt jockt 
bräde eller planka, mäfte en S ägare hafva no- 
ga upfigt, at alla Sågbladen fy tia rått fram > 
och hafva fin riktiga tand-lkrånkning, famt blif- 
va, fom lagt år, få ft ark t fpände, fom moje- 
ligt år. Tand - (kränkningen bor med et ord 
vara lagom och pä det fått, at -h varje tand far 
fom en liten bugt, få at yttra uddarna icke vet- 
ta for mycket ut 3 ty om de -{kränkas for myc- 
ket, går fågningen tyngre, och for mycket af 
flocken går bort i fågfpån: fkrånkas de åter för 
litet, kunna Sågbladen icke gärna hålla rat li- 
nea, utan på antingen til höger eller vånfter , 
då brädet far utfeende fom en Kil, och Såg- 
bladen låtteligen kunna brifta, eller ock gå de 
en flund til höger, och fedan en Hund til vån- 
fter. Vetta tånderne formycket ut, då fer brä- 
det ut, fom vore det på tvären i fneda linier 
råffladt : dylikt händer ock, om Sågbladen icke 
blifva 5 fom fig bor, fpände eller icke flå lod- 
rått, eller icke åro i lika diftance ofverft och 
ned er fl:, eller ock om fjelfva Såg-grinden vin- 
kar, hvilket fi (ta fel bor vid byggnaden före- 
kom mas. 
Vanliga bruket år väl, at fpånna Sågbladen 
med jårnkiiar, fom efterhand infils 5 men där- 
vid- 
