i7tfp* Apr. Maj. Jun» 139 
tainfeftings mattet ej bli högre , ån något ofver 
en aln pä roo är: och detta minftnings- matt 
lårcr varit ån mindre for 4000 ar tilbaka , i 
den mön, fom fuperficien af Hafvet da vant (tor- 
re, och vatnet behoft mera tid til defs mmfixning. 
1 1:0 At vatnet verkeligen forminfkas, fy* 
nes åfvenvål dåraf, at fil den falt oåndeliga 
myckenhet jord, fom ifrån det torra, i alla ti* 
der, beftäncligt, ftundom mer, ftundom min- 
dre, flyter ned i Hafvet, ej uphojer vatnet vid 
ftranderna, hvilket det nödvändigt borde gora, 
emedan det tager ftorrertim in under Hafsbry- 
net,åndet, fom vatnet genom ftorm kan katta 
up ofver Hafsbrynet} ty högt ofver brynet 
kan vägen icke käfta up något betydande, utan 
allenaft jämnt med vattu-brynet formera en til- 
landning, fom federmera at vattu- minfkningen 
blir högre* Genom fädan nedfly tände jord , 
fkulle Hafvet fmäningom ofverlvåmma jorden f 
och dränka ofs vid ftränderne$ om ej vatnet- 
verkeligen min&ades. Förutan alt hvad i Haf- 
vet ljunker, finner man , ät de mänga urgröp- 
ningar ofveralt på jorden, borå anfenligen o- 
ka vatnets ofverflodande* Det minfta dike, häck 
eller vattendrag, fom rinner genom någon mark* 
Åker eller Äng, har fort och torer dageligen 
til .Hafvet, befynncrligen Holt och Var, famt 
när mycket rågn faller, (tor myckenhet jord, 
fom alt förökar tillandningarna , och jordens 
inkräktning inom Hafvet $ vattu-bryn. När hö- 
gre Land, Bärg och Öar, fedan mot-vigten af 
vatnet', fom blifvit lägre, icke formar uppehäi* 
h deras tyngd , eller ock genom jordens bärt* 
fkårande under til , ■ nedraia eller fjunkä, kun* 
R 1 m 
