i*]6<). Jul. Aug. Sept. i8j 
Jag fer ej, hvad (kål man til Vattu-min(k- 
ningens forfvar, vil for det f jette få af ålfvars och 
åars bräddar 3 fom nu befinnas lägre emot ut- 
loppen , än up åt landet. Deffc bräddars hog- 
der åro icke annorlunda, ån fom landtmänens 
befkaffenhet medgifver : dar landet höjer (ig, 
dar år ä-brådden högre, och tvärtom* få fraint 
ej hård botten tvingar vatnet högre up, at där- 
med fororfakar vattu- fall. Man kan med fåmma 
* fog ga tilbaka til Landt-ryggarna, och af deras 
hogder hänleda vatnets fucceffiva nedfallande. 
Hvad om vatnets Sediment efter regn an- 
fores til Vattu - minfkningens beftyrkande, fom 
(kulle det fota fky-vatnet fororfaka en fermen- 
tation med det falta Hafs-vatnet, och därefter 
prsecipitera et Sediment, fom upgrundar Hafs- 
vikarna, det lemnar jag til andras vidare be- 
profvande. Mig fynes, at i fadan håndelfe Ikul- 
ie åfven få många upgrundningar (k c i Södra, 
fom i Norra orter : dä borde ockfå Hafvets 
bryne ärligen upftiga efter det Sediment, fom 
ärligen til botncn nederflås , eller åtminfbone 
borde defs hogd vara beftåndig, om vatnets af* 
gång år lika med batnens tilvåxt : då (kulle jäm- 
väl på grtmdt vatten icke finnas fand, utan åtje- 
botten y och åndteligen (kulle en få ftor myc- 
kenhet Sediment, hafva alt ifrån verldenes bor* 
jan fatt fig under linien, hvaråft mycket regn 
årligen faller, at landet borde til minftone ige- 
nom långt ut(kjutande uddar i öfter och Våfter, 
vitna om Hafs-botnens ftora och årliga upgrund- 
ning, Når Sverige i allmänhet och defs Nor- 
ra landfkap i fynnerhet, hafva de fiåfte tillända 
N f nia- 
