ij8 1769. 0£h Nov. Dcc 
åmnc til fin grundeliga befkaffcnhet minft vart 
omrordt-, dårfore har jag ej kunnat undgå, at 
Uptåcka mina tankar la dårofvcr , fom orfaken 
til denna Skogens mifsbruk. 
Trådet kallas Tall , medan det ånnu ftar 
i fin våxt$ men Furu, (*) når det närmare (kri- 
dit til fin mognad och kan brukas til Stor- 
vcrke. Defs fafringars antal, hvaraf en tilokc* 
hvart år, alt intil 300, men gan(ka fållan 400 
år, utvifar defs ålder. 
Det Land Skaparen tildclt Malmer och 
Mineralier til hufvud-atkomfter, har Defs vifa 
omforg, lafom en oundgångclig nödvändighet til 
deras uparbetning, fofring och användande til 
bruk, (fom ej kan vinnas, utan genom eld) åf- 
ven begafvat med tilråckeliga, til Kol-tång och 
andra tilhorigheter tjänliga Skogs-arter. 
At Sverige ifrån defs fårfta urqveds - tid 
haft at hugna fig af båda defla fördelar, år lå 
be- 
(*) Detta år aldeles enligt med Herrar Botanicorum 
öfvertygelfe, nämligen at Tall - och Furu åro et 
och famma flags tråd, fom endaft fynas något (kilj- 
aktiga, då de våxa uti olika jordmoner, hunnit til 
olika mognad, o. f v. Men fom månge ånnu på- 
ftå, at af värt Uplands Ttfllar, de må mogna få 
långe de vilja, blir ändock aldrig någon Furu;famt 
at tvärtom, råtta Furu-åmnen, jåmvål under yngre 
växt, vifa Furu-art; få vore vål, om någon, til 
efterverldenS uplysningi detta mål, ville taga Tall- 
kottar, e. g. ifrån Parken vid Solna Kyrka, och 
plantera dem pä en Furu-bårande ås i Småland eller 
Weftergöthland , famt tvårtom, plantera Frön af 
den båfta Malm-Furu, omkring Solna: då (kal det 
vifa fig, om hvardera Tråd-flaget behåller fin art f 
eller ock åndrar fig efter jordmoacn, hyilkct fena* 
re år h6gft troligt. 
