\y6<). Nov. Dcc. i6f 
ken Tall-flcog dier Ljung,* utan Björk -växt, 
mager och fpinkog nog* Väckning ? är af den 
be(kaffe-nhet, at halfva. Stammen hugges flycke- 
visblrt, på den fidan ymnigaftc Radan pa Fu- 
ru p It, til den hogd huggaren kan räcka med 
yxan. Af defla grofva fp än hrannes Tjära til 
iiérre ofvcrflod, än Skogen tal, och det fom 
värre år> blifva fadana Träd ledan onyttige och 
til hinder af Skogens itervåxt, pa famroa fått, 
fom fker f bada fallen af rötterna, fom fta flera 
.hundra ar qvar i* jorden, utan forruttnelfe. A t 
förekomma denna fifta olägenheten, har jag up- 
muntrat mina Land -bönder, at til deras egen 
nytta upgrafva och ti! Tjaru-brånning använda 
de mångfaldiga Fura -och Tall-rotter, h v ar med 
Skogarne från urminnes tider varit och ån åro 
iipfyllde, ehuru de åro fä kädfulle, fom de fri - 
fica Tråden i derns våxt. Denna tiilatélfcb haf* 
va de fedan ärligen nyttjat til deras forkofring 
och Skogens formering i renare och mindre rot- 
bunden jord, når groparne igenfyllas, fom af- 
ven förbehållit år. 
Således har jag i valmening vid handen gif*- 
vit, hvad mig i detta granlaga åmne förekom- 
mit. En fenare framtid lårer fåkrare kunna do- 
nia, om jag rått eller fakunnigt tånkt, profvat 
pch.fagt. 
Hitintils har jag fäft min upmårkfamhet vid 
menighetens egen ätgård til Tall-fkogens ntSd* 
* ning: nu ätefft&r en örfaR , hvarhti menigheten 
hvarken äger del , éllcfjtan finna fig, utan un- 
dervisning af dem, pa hvilkts lott underfoknm* 
ningen, profriingen och uptåckningen af Natu- 
rens 
%y v : ■ **• - V' ; 7 |;f 
