%?6 1769. G&> Nov; Dec 
tid blifva i ftånd at åftadkornma en iå bekla- 
gelig forodelfe, fom Hans Excellence, m. m. 
bcfcrifver. 
At utrota eller athålla denna ohyra, vore 
utan tvifvei åfven lå nyttigt, fom det ånnirfef 
omojeligt ut. Om man an framdeles hinner 
utfpana hos defle (kade-kråk någon lådan fyn- 
nerlig cgenlkap, at hvar Tall for fig, genom 
vederbörlig tillämpning af denna kunfkap, kun- 
de befredas, lå blir det ändock troligen ogör- 
ligt at verkftålla i en ftor Skog, 
Det år val fant, at defle Mafkars famman- 
flcockning goiv at de lått röjas, dels genom qvi- 
ftarnes af betning, dels genom deras talrika låll- 
Ikap: det år ock vifst, at en perfon fkulle om 
dagen kunna upleta och forftora tufendetals , 
h vilket tor de följande åren hade mycket at be- 
tyda * men det torde icke defs mindre falla alt 
for befvårligt, at på detta lått fkydda fin Skog, 
i fynnerhet om den har flere mils rymd. 
Når defle Mafkar icke åro i fådan mångd, 
at hela Tråden atklådas, torde de til åfventyrs 
gora något gagn i ftållet for (kåda. Tall fkju- 
ter icke nya (kött pä fidorne, utan från qvi- 
ftarnes andar, hvadan ock en Tall, hvars alla 
qvift-åndar blifvit affkurne, aldrig våxer mera. 
Som nu Mafkarne vanligen träffas på de 
undre grenar, och tillika med barren afbita de- 
ras ytterfta andar, lå mäfte alla defle efterhand 
då bart, och därigenom Tråden likfom upqviftas. 
BE- 
