%$6 \?6i). Oéh Hov. Dec. 
ningen på de Hållen där ftarkare fkott kunna 
eller behofva gom någon ttorrc verkan, få kan 
den omrörde åridringéfn uti Berg-borens conftru- 
ftion foga gora nägon ändring, i anfeendc til ftyr- 
kan af (Kottet; ty jag har väl fdreftSdr, at for- 
boren icke bor var* fa grof, fom den vanligen 
brukas 5 men at det gör tiifyllcit , om denna 
och de följande Bor i (amma Bor-poft flcil ja i- 
från hvarannan til eller om det hogft vore 
f linia , hvaremot vid det nu brukelige bor- 
nings-arbetet, ehuru forr-boren år mycket grof^ 
nyttjas dock til flut nog fina bor. Därigenom 
blir vål bor-hålet vidare upåt,- men intager icke 
defto mera Krut: och foljakteJigen år icke nå- 
got vunnit, i anfeende til (kottets ftyrka, utan 
händer ofta igenom fåledes formerade bor-hål, 
it vid affkjutningen Krutet drifver ut forladdnin- 
gen, innan fkottet kommit at gora lin verkan. 
Den andra orfaken til fådane Bcrg-bors nyttjan- 
de, fom nu måft ofveralt brukas, fadc jag va- 
ra Berg-borens lättare handtering och fkotfcl. 
Man har icke underfokt och rattat vifla 
fel eller ofullkomligheter i handalagen, utan til- 
lika med dem och for deras fkull bibehållit fel- 
aktigt inrättade verktyg* Dåraf kommer, at 
raan gifvif grofre Berg-bor företräde fram for 
finare. Dåruti finner man ock igen grunden 
til den fårftnlda ,cpnftruftiön af Berg-bor, fom 
Tab. XI. Fig. 8. utvifar, och til hvad jag be- 
rättat om de brukeliga fårflcildta fått at ftål- 
lå^ga boren , famt om (karets lutnings ängel 
j5a de vanlige Berg-bor. Man har icke fedt fig 
kunna med handen få lått vrida en fin, fom en 
någorlunda ftadig bor: man har haft for affigt, 
