1769. Oä:. Noy, Dec. 303 
ten, hvarfore man icke kan vånta , at når flagg- 
nings-arbetet forceras med t flaggor, arbetaren 
fkulle kunna rått (kota boren $ hällt man hit- 
tils i Rcrgslagernc icke vetat af något annat 
fått at vrida boren ån med handen , och for 
hvilken orfak > enligt hvad redan är anmärkt, 
man inrättat borens conftruetion mera i af leen- 
de på underlättande af borens rorcllc , ån borens 
verkan pä Berget. Men genom et fimpclt in- 
ftrument, fom foreftälles Tab. XI Fig. ij\ 
forråttas vridningen g an (ka behändigt. Det be- 
ftär af en afläng ftällagd ögla med 4 alns järn- 
fkaft. Arbetaren applicerar öglan pä bor-fkaf- 
tet. Med den ena handen lyfter och vrider 
han boren, med den andra haller han berörde 
Inftrument eller vridaren, och imellan hvarje 
flag fåtter, igenom en tryckning, öglan i bånd 
på den af åttkantigt Järn fmiddc boren, famt 
i det famma utan fvarighet vrider honom* Håi> 
ie;cnom lättas icke al lena ft arbetet for den, fom 
&6ter boren , utan ock far boren mera ftyrka 
at behålla fin råtta direftion. Jag har funnit, 
at om boren träffar under borningen på iidan 
eller fluttningen af en körtel eller på nägon af- 
losning eller ock annan förändring i Berget, 
kan arbetaren vid borens vridande med hand-? 
kraft, nåftan omojeligcn förekomma, at ju bo* 
ren eller feåret gifver fig undan eller viker litet 
pä fidan : och fa fnart det fkedt, år arbetaren 
icke vidare i (land at med handen vrida bo- 
ren, utan måfte lata bero vid det djup bor-hä- 
let då åger. Men däremot har jag fedt, at når 
vridaren brukas och vridningen fåledes flcer med 
ftorrskraft, går borea i fin råtta dire&ion fram. 
Berg- 
