tit 1770. Aj)r. Maj. JunJ 
torde hafva upfokt, hvilket gifver nyanledning 
at med ftorfta forfigtighet anlägga dylika led- 
ningar, om de flkola medföra den äftundade nyt- 
tan, utan ät blifva mer .farlige. Ärfarenheten 
intygar, at icke endaft de hogfte, utan jåm- 
val läg;re och i fynnerbet nå ra vid Sjo-ftrånder- 
ne bclägne hufen, fom oftaft träffan af Ljung- 
elden. De Afkc-flag, fom de fenare aren timat 
hår i Stockholm , hafva ei vidrört Kyrkotornen, 
utan oftaft något ej långt ifrån vatten beläget 
hus, ja, flagit ned uti fjelfva Målaren vid Kongs- 
holmen. Den höga trakten omkring St. Cathari- 
na på Södermalm , år val oftaft exponerad, och 
hafva flera ilag dar fkedt* men Kyrkan fåfom 
hogft, har ej blifvit träffad, utan lågre hus: 
ja, nedanför bårgen uti Hamnen liggande Skepp 
blefvo af ftralen (kadade. Orfaken til defla, e& 
ter utfeende olika, men med Elc&riika grun- 
der mycket erilige verkningar, år efter min taft* 
ka den : at Afke- molnet^ fåfom en flor tafla, 
ftråcker fig ofver en god del både af land och 
vatten , och genom ämnets fordelning dåruti fam- 
lar och fororfakar en contrair Ele&ricitet , hvil- 
ken dragés af molnet och därmed foker at for- 
ena fig genom Afte-flag» Vatnet uti fjoarne 
år, fåfom den båfla ledare, fårdigaft at aflemna 
ftorfta myckenheten dåraf, hvilken tager fin våg 
upat högre ftållen, hus, Skepp, m. m., at dar* 
igenom , fa fnart ledaren år tilråckelig och kom- 
mit ofra molnet nåra nog, förena fig och itån* 
das med det upifrån kommande contraira åmnet, 
Fallande rågn-fkurar kunna vid famma tiUålle 
tjåna til ledarens förlängande, hvar*f ock, vid 
börjad dragning, det häftigare tilfkjutande rågnet 
for* 
