i6i 1770. Apr. Maj. Juti # 
men dire&e ifrån Hafvet. Jag år dock ofver* 
tygad, at ganfka ringa del af fångilen tilvcr- 
kades til dugelig Köpmanna- vara, då Allmogen 
led brift på Salt til husbehof. Hade dår få vifst 
varit et Sällfkap af Handlande eller en Handels- 
plats i granfkapet, fom haft förråd på Salt och 
kårii, famt cmottagit Sillen dä den blifvit dem 
tilfords fa hade icke felat få ftort forrad af den 
feta (te och båfta Sill-fort, for helt ringa pris, 
fom de velat begära, cchaen GUDs våliignelfe^ 
fom tilböds , hade blifvit til ftorrc nytta for 
Publieum, ån nu feedde, då Inbyggarena måfte 
fe dårpå och hade intet Salt at gora den nyt* 
tig med* ty dä Korn- växten 2,:ne år efter hvar- 
andra där mifslyckats, ijöf af köld, och \j66 
%£ torka, Fifkcriet åfven det fifta året flog felt, 
och hade ej råd at fcopa Salt, eller at få det 
upfordt , då alla Jagter gingo fullt laftade 
med Korn. 
Tiden på hvilken Sill-fifket går an , år ej 
alla år den famma, i fynnerhet hvad Hafs-Sil» 
len vidkommer. Det händer fomliga är , at den 
famma aldeles uteblifver, få at man får allenaft 
af den få kallade landftåendc Sillen, det år den, 
fom året förut har inkommit, hvilken, når den 
ftått fin råtta tid vid landet, til de fifkandes 
tjånft, begifver lig ut pä djupet, når fkarpafte 
vinter- kölden infaller, och det antingen på Fjär- 
dar, fom åro mycket djupa, hvaräft den kan 
ftä i ro både for Piffcare och Fifkar, i fynner- 
het for Hvalfifkar och Springare, eller ock til 
Hafs, och fånker fig ned, et ftycke ut frän 
lan* 
