1773- I^^^- A^g- ^^P^- ^^9 
- Moth5ften, iJJh dä han blef mera vidfaren 
och ortyrig^ faties hm i band eller kädja^ med 
cn bred Läder - rem oni halfen^ fom frarn pä vin- 
tren forn^ärkces flafva häret af halfen nied {ina 
kanter, igenom hans trägna flitande och gnidan- 
de, famt fororfakade nägon fvullnad eller knöl: 
derföre förby ttes det breda i etc rundt halsband , 
fom ej kunde ffcafva halfen. 
Mot Michaelis tiden, begynte han Oappa 
gamia Sommar-haren, och i början af Novem- 
ber 1771 var han fullvåxt, och hade vacker 
Spegel: ju längre det led fram til Kyndelsmls- 
fan, defto vackrare blef han. Jag var da finnad, 
ar lT:icka honom til Stockholm, at iafom ett 
fållfynt Djur upvifas for Hvins Majeflct, och 
foriokte, om han. icke ftuUe kunna foras pä Sla- 
da, uti en dertii gjord lar eller tunna, med hål 
for kadjan genom bottnen^ men han gnog (ig 
ut, inom en kort (lund, lä at ingen driftyde (ig 
at med iåkerhet fora honom. Man nödgades 
derfore upikjuta med refan til nåda Sommar. 
Ett litet hus af bräder tilkigades pä garden 
for honom ofver vintren; dä deri lades rnofla , 
ho eller granris, tyckte han val om at ligga 
devpä en Itund^ m.en kraffade det fnartutigen, 
bet och gnog omkring hålet, dar han ut och 
ingick, och i hornen: var i jämn rorelfe, och 
lag (ä gerna ute fom inne. Det var fvärt at 
hälla torrt i hans hus. Han begick fig väl nog 
i den llrangfi kölden, fom var den vintren i mea 
när den blef alt for ftark, och den fyntes lika 
honom illa, hade man honom inne, hälft om 
nätterna. Flera gånger flapp han los, men hoU 
lig 
r \ 
