4^ J^*^* Mart 
Af anförda y med flere orfaker, fomcj rum- 
itiet tillåter at upråkna, har jag fått anledning, 
at tanka på något ^nnat ^ fom med ftorre fordel 
kunde nyttjas^ 
Uti Clara Älf, fom har fitt utlopp i Venern 
och år ibland de fifkrikaftc floder, hade jag til- 
fålle, at anftålla ätflcilliga forfok, hvilka, efter 
några mifstag, til flut lyckades for mig. 
Strax efter is-lofsningen begynner Slommen, 
(Fauna Svecifa bj^)* at ftiga upfore Älfvcn. 
Han fångas til myckenhet i Ryflior, hvarmcd 
hela Älfven beiattes, lä at man knappaft kan 
med en Båt trånga fig fram vid ftranderna, Pä 
någon diftance kan ej annat fes, ån fom dår vore 
cn tåt och qviftad fmäfkog. Laxen begynner 
^fven då at ftiga upfore Älfven. Ehuru ucygg 
och varfam han belkrifves, låter han dock ej 
hindra fig af nyfsnåmnde fifkebragd. Det foll 
mig underligt fore, huru han kan leta fig fram , 
ptan at en enda nägonfin uti defla Ryfsjor va- 
rit fångad, faftån de åro tåmmcligen ftora, och 
på två alnars djup råqka alt up til vattubrynen^ 
Jag tänkte dock, at de torde vara for fmå, och 
forfokte derfore, at foroka der^s ftorlek, i hopp 
^t dermed fånga honom. Til den åndan förfar-^ 
digade jag Ryfsjor, hvilkas bågar beftodo af 5 
alnars diameter 5 och ingängarnes ftorlek i pro- 
portion, med hvilka jag nåftan inftångde hela 
Älfven : men forgåtves. Laxen gick dem for- 
bi , utan at en enda fängadps. Jag gaf då alt 
hopp forloradt; men då jag ofvervågade Katfors 
natur och mera fordelaktiga inrättning deruti, 
at Fifken lä val vid bottnen, fom vattubrynen. 
