1774* Jan. Febr. Mait, 83 
Innan jag gar vidare får jag forft anföra en 
omftåndighet, fom låtteligen undfaller en ovan, 
men aldrig kan bedraga den, fom år aldrig la 
litet van vid obfervationer. Man far ofta fe ftora 
fläckar pä Sjon af lårfkilda fårgor, hvilka endaft 
-härröra af Solftrålarnas brytning imellan eller ge- 
nom molnen uti luft-kretfen. Sådana flackar åro 
altid uti en.vifs ftållning emot Solen och emot 
afkädaren. De flytta fig, alt efter fom Skeppet 
feglar, och andra låge, flvapnad och ftorlek efter 
molnens förändringar, Sadane phenoméner bora 
icke blandas med dem, hvarom hår talas. 
Oceanens vanliga utfeende år mörkblått 5 men 
når man uptager defs vatten och belkådar det uti 
glas, år det aldeles ofårgadt^ Månne icke Hafs- 
vattnet , da en anfenlig mångd deraf på en gång 
fes, vifar fig blått for våra ögon af famma grund, 
fora luften förekommer ofs blå? Ju renare luften 
år, defto ftorre blir fyn-kretfen, och dä år luften 
nattetid af den morkafte blå fårg. Pä famma lått 
år Oceanens fårg helt mörkblå uti opna Sjon, 
hvareft djupet utan tvifvel år florftj men när- 
mare Land, och i fynnerhet mot låglånda Ku- 
ller, blir vattnet ljufare, och det formodeligen i 
famma män, fom djupet aftager. Uti opna O- 
ceanen är Hafvets utfeende icke altid lika morkts 
detta kan til en del hårrora af luftens olika be- 
ItajfFenhetj, men fom Hafs-bottnen, åfvenfom det 
torra, år ganflc^ ojåmn, lä torde flcilnaden i får- 
fen oftare komma deraf, ån af någon annan orfak. 
)enna hypothes lårer fvårligen med vifshet genom 
ron kunna beftyrkas, emedan Sjöfarandes Lod lål- 
lan hinna til 200 famnars d jup, och defsutom icke 
oftare brukas, ån Land förväntas eller befaras. 
F z Når- 
