132. 1774* ^pi*- ^^j- 
cfl: de under bar himmel, finge ledigt gå om- 
kring» 
Når man äker med Renar, och vid hviloflål- 
len tär iiptagcn Ren-mofla, Frakcn och fmätt 
Ho, fom kalbis for dem, åter en del af dem be- 
gärligt dåraf, i fynnerhet de, fom åro af Skogs- 
Renar, men Fjåll-Renar åro (ä laggranne, at de 
dä foga ata fjclR^a Ren - moffan , hålil om han är 
mycket handterad med händerna. 
Nägot galit eller högt late, ilfom en del an- 
nan Boitap^ hafva ej Renarne. De ruta allenaft, 
eller grymta, ej olikt Svinen, dä de flvocka fig. 
Når fjukdomar eller fvag bet ej fororfakar 
dem nägon vantrefnad, kunna de lefva til 14 år, 
i fynnerhet Honorna, men Hannarna några är 
mindre^ dä de hinna til denna ålder, begynna 
tänderna loflna och bårtfalla , då de fedan ej 
kunna foda lig. 
Til Renens dygder kan råknas, at han år ren- 
lig. Han hvilar aldrig pä orena Hållen, och der- 
fore fer man honom aldrig fmutfig eller oren. 
Alla andra djur lagas vara befvårade af lofs, 
men at Renen flcal hafva dem, har jag aldrig 
hordt omtalas. 
Renen kan foda fig fjelf, utan at tarfva an- 
dras moda, at Ifcaffa honom foder ofver vintren^ 
och fom han ofta under 2 k 4 fots djup Sno^ 
mäfte taga fig födan, har han af lin fina lukt 
den formän, at aldrig behofva, pä Mofslofa ftäl- 
ien, gora fåfängt arbete, med Snöns upkaftan- 
de ned tii jorden, at förnimma om bete finnes 
eller ej , utan kan han blott genom lukten kän- 
na ^ hyareft Mofla ti|. bet finnes. JLapparne, fom 
