1^6 1774' ^pi** M^j» Jun. 
ne vilh derfore cj taga hem Skjuts -Renar iftan 
Skogen, forr ån kring klockan p eilcr lO for 
middagen, dä refan forft kommer at företagas^ 
och hinner man åndcck gora både ftyndfannire 
och längre dags-refa, ån om man begynt nagra 
ti mar forr. Renen år Ihabbare at fp ringa c feer 
middagen, ån forr, och ju närmare det lider til 
aftonen, ju mera hugad blir han. 
Når han begynner tröttna, koxar han fom 
oftaft omkring fig, at fe efter, om dt, fom äro 
i lållftapct, följa med eller ej, och ehuru han 
fer, at de följa tått efter, gör han dock omfi-* 
der det ena fkuttet efter det andra, tvert ifråii 
vägen åt Skogen» Är han mycket trott, {å kä- 
ftar han lig ned på marken och liygcr någon 
ftund, fom vore ej något !if uti honom. K6* 
rare, fom veta bruka vederbörlig ömhet for dem, 
låta en iådan hvila en ftund, eller om Mofsv!ai;d 
år forhanden, beta en tima eller mera. Kor* 
Renar kunna fnart märka, om den fom körer 
med dem, år van därvid eller ej» Den bäfta 
Kor- Ren kan, i en ovan korares hand, på ett 
ftycke af J mil, blifva få trog och lat^ at han 
foga kommer med honom utur rummet. Kon* 
ften beftår blott dåruti, at man håller tommen 
ipå lätta eller högra fidan om Renen, ej ofta 
agar honom, famt någon gång dä och då ryc- 
ker ftadigt och häftigt på tommen, hvilket han* 
dalag han kännes vid, och vet, at han emot en 
fädan korare ej kan bruka någon oärt. 
Sä nojfamt det år, at åka efter Ren, då våg* 
hgét år godt, iå ledfamt och modofamt är det, 
iiår man råkar ut for djup fno öch vatten pa 
Ifar- 
