1774' ^P^- ^^^j^ J"*^^ 
Ifarna* 1 läddtia håndelfer år é] annat rad, åii 
rti-o^a iip vuur Ackjani gä pä Skidben och le-^ 
da^^Rericn efter fig j ty ét iä fpådt kreatur kärt 
i ladan håndelfe ej forma draga mer ån törtla 
Ackjan, i fynnerhet pä Sjöarna, dä vattnet fryfer 
fall vid Ackjam Antingen han gar eliér fprin- 
ger utan'ok, häller han iHndigt hiifvtidet iip i 
vådret, och vifar fig mer modig ån nägot annat 
d^ur^ det fynes fom Ifculle han yfvas af fina hö- 
ga horn. Når de åro afFallne^ eller ej äter full- 
växte, häller han mi!vdre up hufvudet ån eljeft. 
Faft han ej kan fe iina horn, vet h-rn dock val 
huru höga de åro kan derforc, da han gar el- 
ler fpringer i fkogcn, hvareft qviftar äro^ (a nått 
arpalili, huru mycket han bor huka ned hufvu- 
det, at hanej med hornen kommer at rora deni. 
Ehiiru Renen éj hai* någon Galla, tär maa 
dock fe, at fomli^ge ibland dem årö arglJnte^ 
När de .ftängas^ händer det ftundom, at de in- 
veckla fig uti hvars annars horn, och ej kunna 
{kiljas. Om man ej blifv^r dem varfe och fldl- 
jer dem^ händer det, at de fvälta ihjål och fin- 
nas döde pä Hållet. Vili-Renar, fom hafva ftor- 
re horn^ pläga pä lädant lätt ömkommai NSgon 
enda ibland hundrade, kan ock vara fä tiltag- 
feuj at han väg^ir täckta med Vargen, kan ock 
vårja fig for honom ^ när han ej fpringer undan, 
utan brukar fin magt och färdighet^ at med 
framfotterna ilä honom, t denna Lappmark har 
man bevis pä en Ren , fom forll blifvit illa bi* 
ten af Vargen, men omfider begynt göra mot- 
ftänd, och dä flagit honom, och funnes de ån- 
teligen bagge döde pä ftållet^ 
K , Det 
