140 i774« -^pi^* Mäj* Jun; 
kunna cmottaga någon upodling, fkixWc aldeles 
ftätt ode, om ej Renarne det famma nyttjade. 
Deffe kreatur, fom Lappen ej beliofver min- 
fka for brift på foder, hvafrried de (kola födas, 
utan kan låta lefva och foroka (ig, få många 
Kan ej fjelf til fit eget behof har nödigt at af- 
flakta, fkuUé viflerligen til et mångdubbelt ftor- 
re antal foroka fig, orn de ej Vore fä mänga 
fkadeliga flcommor underkaftade, hvarigenom de 
til flor myckenhet bärtmiftas, dock fomliga ar 
mer och fomliga mindre* Sädana Iro forqfém* 
ligaft: 
1:0) Is^bark, hvilken fömliga hoftar lägger 
fig på deras bete, Ren-moffan. I flutet aF O- 
ftober , eller medium af November, infaller mer- 
andels älla år, i denna orten, en flaric ta med 
rågn> hvarigeiiom Snon, fom dä redan fallit til 
I å t fots djup, blir våt alt ned til jorden. Och 
om den ej aldeles går bart, eller genom några 
dagars flark blåfl uptorkas, lå at den kan blif- 
va los och mor, utan tilfryfer få våt han år, 
dä går den til Is-bark eller fkare^ hvilken blir 
lä härd, at Renen ej med fötterna kan flå fig 
igenom honom tied til Moffan. Renarne kun- 
ha då ej hällas tilfamman, titan fpringa hvar pa 
lit håll, ofver fkogar och backar, til 2 ä 3 mil 
i dygnet^ dels at'af trån och vind-fällen hemta 
laf, dels foka något ftälle, hvarefh marken kant 
vara bar, eller fkaren mindre hård^ dä ganfka 
mänga, i fynnerhet de fngte Renaf^ af fvålt 
upgifvas och ftorta. 
z:ö) Stofa Sno- år, dä de unge eller års- 
gamle Renarne ej mågta fjelfvc for fig upgraf- 
' va 
