244 1774- JuL Aag. Sept. 
med en fkarp lia, blad och ftjelkar huggds af* 
Cicuta^ foiT ån den blommar j ty dcrmed foré- 
kommes växtens Fro-iäning det aret. Men fom 
pä detta lått, den perenne roten icke defs min- 
dre blifver qvar i Jorden, och aret derpli fram- 
bringar denna våxt pä nyttj fä ar ^to {äkrail:^ 
at til utrotande af Cicuta, nyttja i de Ängar 
och Betesmarker, hvilkä icke kiinna utdikas och 
uptörkas (§.2.0)^ den i Finland brukeliga qvift- 
yxan, F^^ri kallad, hwilktn i mm Geopö??isi Svec^ 
Tom, L Tab. I. Fig. IL finnes afi-itad, och hvar- 
med gahfka vigt hela ftänderi af Cicuta med 
rotj (Ijclk och altfämmans, kunna upryckas. Ti* 
digt om Vären borde Laiidtmaniien hälla Syn 6f- 
ver fina Ängar och Betesmarker, famt ffj^ana ef- 
ter, om denna våxt pä dem, eller vid Aar och 
Backar, tagit fitt låte> hon rojér fig ock lätt, 
iiied fina ftora mörkgröna l3läd. Som Boflcapcn 
den tiden måft mifstager fig pä denna flvadeii- 
gä våxt (§, 4); Mafkarne til de fkadclige In* 
fcclcr hon up foder, om Varcn åro helt klena och 
f|)åda (§47. § §i4*h Cicuta dä hvarken kan 
blandas i Kårr-hoet (§ iS,) eller förgifta vatt- 
net oni Sommaren i Golar och Bäckar (^5* )j 
den icke heller tär tiltålle at f\lla fron, til fin 
vidare fortplantning ( §. 21. 22,, ), i fall den 
tidigt foi* Ho- flättern upryckes och foriloresj 
iå ligger mycken magr derpä, at LandtmSn 1 
fynnerhét vålja denna ärfcns tid at; utrota henne. 
RÖN, 
