ijo 1774* ]uL Ang. Seft. 
af forfarenheten finne hår pråfins^ hvarvid åt- 
följer ganfk-.i mycken pulpa, hvilken man ej u- 
tan llorlla fvarighct kan llilja derifiän, förrän 
den med det famma antagit mogei-fmak^ 
Några vlldt - växande S%)enjka Örters 
hmbMls - ny^a • 
upgifven af 
PET, HÖLMBERGER, 
Philof. Studiofus. 
En hetydelig fumma penningar gar ärligen ut- 
ur Riket for Lin och Hampa, fom kun- 
de befparas : ty utom det, at defTli växter, med 
vederbörlig H^otiel, komma väl fort i vart Fä- 
dernesland, ja ock i vara norra Lands- orter, 
och med allmänn;ire odling fkuUe kunna til den 
myckenhet frambringas, at yi ej behofde der- 
om tillita udännir.gen, finnas hår ock några vil- 
da växter, fom kunna (ä tilredas, at de til vifla 
behof kuride gora famma tjenfl: fom Lin och 
Hiirppa. Sädahe äro följande^ 
Afdcpias vmxetoxicum ^ kallad i fomliga orter 
Tulkört y i andra äter Horskonung y växer ofta til 
ftor myckenhf^t pä vara berg, uti den magra- 
fte Fjåll- och Ljung-mylla. Hvilken fkulle väl 
kiinna tro, at en lä frän yåxt, fom åtes af in- 
tet hemtamdt djur, förutan af Geten, hvilken 
endaft atbiter ytterfta lljelken deraf, fkulle, då 
den blifver rätt anfad , girva et kofteligt Lin? 
