^"gr Scpt. 2JI 
Ja! jag tiltror mig kunna beyifa , at det år mera 
giftande och mindre kinkigt, än värt allmänna 
Lin* Örten är percnnis eller upvåxer flera är 
at roten, Qch läledes i det affeendet båttre äii 
Lin. Tiden, när den boraffKärns, är, kärt ef- 
ter det Rågen mpgnar, da man åfyen kan gora 
fig nytta at det dun, fom ligger i de mogna fro- 
hylforna, til Uoppning \ Dynor, ra. m, Stjel- 
karne hora torkas, och pä grås-vallen utbredas 
jämnt qch nära vid jorden, iä at Luften, Sol- 
ilrålarna och fuktigheten må kunna lika arbeta 
pä fibrernas mjuknande, ocl- Ikäfyets flciljaqcle 
ifrån baftet. Sä fnart man märker, at (tåfyec 
\ål lofsnar, år det tärdigt at uphämtas, torkas 
och bråkas, pä fiimma lätt fom annat Lin» Ju 
längre det rotes, defto hvitare blifver det vs^ly 
men fom man bor vara angelägnare om hällfaii- 
heten, ån h vitheten, tär det ej rötas for niyc- 
ket. Gulhet är defs råtta tärg. Får det lig- 
ga ute ofver Vintren, blir det krit-hvitt. Om 
man bukar ftjelkarna forrån det bråkas, år det 
båttre. 
Vill m^l^ plantera denna våxt, bor det fte 
uti Ljung-jord, pä lädana ftållen, dår Berghäl- 
lar eller Steii-gryt finnas, hvilka åro vända e- 
mot Solen. At plantera den genom fron, gar 
långfarht: båttre är^ at taga roten med fina gcm- 
ma^ här til. Sedan hon en gång rotnt fig^ bi- 
behåller hon fig i mänga år, och förokar fig 
med nya fkott. Om hoftarne bor roten betäc- 
kas med lofv ty tå gor naturen fjelf. De fmä 
fkott > fom fitta vid roten, bora ingalunda vid 
afflvårningen fladas, emedan de blifva tilkom- 
mande årets ftjelkar. Huru ilor ti Igång finnes 
icke 
