340 17/^4- -N^v. Dee. 
klyfdes hvardera i 2:ne halfvbr^ nc kölden ^ fom 
nu var fvagare , fkulle bättre drifva igenom, och 
utlades på Tenn-fat , med flatfidorne af Jordpä- 
ronen upvåndcé Pä det låttet lägo de i opna luf^ 
ten uti I i dygti, dä de frofo om nåtterne, och 
uptihade om dagarne, då det Var blidt vader > 
de intögös til flut, fedandet i dygn flafkat den 
fnogloppat på dem* Kottet efter klyfningen eller 
pä Hata fidan, Vär då af gtå-briiil Mrg, til en 
tunn knifs-baks tjocklek, rtien längre ih^ af vatl- 
1ig hvitgul fål-gi pä ddn kullriga fidah, dar hu- 
den fatt qvär, fants kottet Vara hvit-gtilt ftrax 
undet huden, utom ét dlér äftnat ftålle, hVareft 
fårgen Var mörkare. Ingen obehaglig eller ovatl* 
lig lukt kunde formårkas. Deffa lä ftarkt expo- 
nerade Jördpäron Vorö dock fafta i kottet, iå 
väl pä de mörka, fom på dt hvit-gula ftällens 
de voro fege, men for ingén dd milcilaginéuré, 
hvilket fenäfc dock altid hånder, då dé af hvaf- 
jehanda andrd orfaker, oCh åfven af froft, tagit 
någon (kåda, men tå fedan ligga tilfammans i 
tunnor eller lärar. 
Håraf gjordes nu ^ fötter, nemligen den 
båfta) I:, eller 90 halfvor, iffän h vilka det Bru- 
na, anlupna kottet Mnrénfades. Det qvarblefrte 
gula kottet lades i vatten i 5 dygn, urklämdes, 
hackades och toi kades i ugn , då vigten blef Igf 
lod: utfeendet vaekeft Ijusgult^ och lukten éj 
det minfta oangenäm. 
(B^ dett liiedlerfta forten). Den atérftäcndc 
i del i fenfädes ej ffäh det ahlqfJne köttet, titän 
afdrogsehdaft hildeni Våttnyfes, hackädés odi tofi^- 
kådcs^ hvareftcr maffari Vågdc lod i färgen var 
med nä^ot mSrkt blandad ^ mch lukten hade in- 
tet vidrigt. (C 9 
