4^ i?7** Jan. Febr. Mar t 
fom forft (tall komnia fram at nappa den* Det* 
ta roendet fker hålft på de ftållen, hvareft ftrom* 
men år ftridaft, och foljakteligen farligaft, ty 
dar plägar Grå- Siken måft uppehålla fig, och 
liftandet altfå båft lona mödan. 
Det år fafeligt, hvad defle Fifkare åro o- 
forvågne, då de i Malftrommen och andra ftrom- 
roar foka Grä-Siken, med ytterfta åfventyrandc 
af lif och välfärd, hvilket jag i förbigående 
får anmärka. De fky då ej nog de ftora Strom- 
hvirflar, fom mången gäng fä bemågtiga fig 
båten, at den ej af årorne kan regeras, utan 
ofta måfte kantra, få at folk och gods förgås. 
Sådant händer i flodens tid, fä i Ny - fom Full- 
måne , fårdeles når tillika ftorm infaller , då 
ftrommen år fom ftarkaft, och kan fnart nog 
forftora åfven de ftorfta Fartyg, antingen at de 
foras in i f jelfva draget af de djupa hvirflar el- 
ler vortices, och dår omkomma, eller at de 
häftigt drifvas på klipporne och dår kroflas. 
Man har fedt, når ftrom men varit få ftark , hu- 
ru de ftora Hvalfifkarne hafva måft gifva tapt, 
och icke varit i ftånd at trånga fig fram: ja, 
i Saltens ftrom, \ mil från Bodoen, händer un- 
dertiden, at Hvalfiflcen få långe arbetar mot 
ftrommen, tils han omfider fprutar klara blo- 
den ifrån fig , kunnandes man då på landet ho* 
ra hans brolande ihop med Strömmens brufan- 
de men han måfte omfider danfa tilbaka 
med Strömmen, få aldeles utmattad, at han lo- 
per fara at drifvas i land. På dylika ftållen 
håller 
(*) Strömmen forfsar och brufar underftundom få 
häftigt , at man tycker lig på landet kånna likafom 
ett jordens darrande under fötterna. 
