17^8. Jan. Febr. Matt. y 
Man kan och bor, i anledning af fädan likhet» 
gå ån vidare, och jämväl lampa til Tourmali- 
nen de ofriga vid Magneter införde talefått och 
afdelningar. Således kunna de delar af Stenens 
yta, hvaräft de ftridiga Elc&riciteter yttra fig, 
och h vilka, likfom vid Magneter, nu intaga ca 
ftorre, nu mindre del af Stenen, kallas for/W- 
fidor eller Pol-ytor. Deras medel - punft , eller 
rättare, den punften, hvaruti hela Pol- fidans til 
en kraft och direétion fammanfatte verkningar 
förena fig, blifver Stenens egenteliga Pol.* Defla 
åro två , en Jakad och en Nekad > efter dert E- 
le&ricitet , fom därhos yttrar fig. Rata li- 
nien, fom fammanbinder Polerne, och gar genom 
Stenen , blifver dåTourmalinens Axel. , Defs Me- 
ridianer dragas på ytan imellan Polerne; den 
ofver och igenom Stenen dragne Planen, fom 
fkiljer Pol-iidorna ifrdn hvarandra, far ej obil- 
ligt heta Mqvator eller Delnings-planen. Atminllo- 
ne kunna torf ken genom defla namn bade kår-, 
tare och tydeligare beflcrifvas. 
§♦ 3. Anmärkning: Tourmalinens Poler och 
Afdelning likna Magneten däruti , at de på af- 
brutna ftycken, rätta fig efter det hela. Ste- 
nens poler och axel falla efter den ra Cry- 
ftallcns längd; likfom Magnet-ftenar behålla dei* 
Polaritet de haft uti barget. Deras Poler och 
Axel åro där, icke efter det fom vanligen .tros, 
flåldc homontelt efter deciinationen, utan faft- 
mera up och ned lutande efter inclinationen , 
fåfom den dirc&ion , h varefter den allmänna 
kraften upvåcker Polariteten uti Järn-malmen , 
hälft den, iorn finnes i dag-klyfter/ Tourmali- 
nens Poler äga dock framfor Magnctcns den 
A 3 egen- 
