17(58. Apr. Maj. Jun, 117 
obfervera huru Stenen fpelar med afkan, låt jag 
midt på en rund, fvårtad och med 3 fötter for- 
fedd Mäffings-fkifva AB Fig. 18. gora en rund 
opning, hvaruti tvånne lika ftora Metall-Cylin- 
drar C, kunde inhängas, hvarpå fåttes en liteii 
tunn bricka eller tallrick , fom beftros med aflca, 
eller fin fäfp*fpän af trå. m. m. och hvarpä 
Tourmalinen T ligger. Den ena Cylindern hål» 
ies altid varm och den andra kall ^ hvarefter, 
når Cylindern inhlngcs uti fkifvan, Stenen med 
fin bricka och fkifvan pafåttas kan. Stenen bor- 
jar då pä den varma Cylindern, at fnart fpela 
med afkan öch utkaftar den ikring och utofver 
den fvårtade fkifvan, ofta til 6 tums afftånd, 
nltfom nflce - particlarnc åro ftora til. Under 
fjelfva ofvergången til atkylning, uphorer detta 
Afke-fpel j men börjar a nyo, fedan Stenen me- 
ra kallnat, och ån fortare, om den kalla Cy- 
lindern inhånges i ftållet for den varma. Genom 
detta ombyte kan Forfoket uprepas Fä ofta man 
vil , och alt det i akttagas fom därom blifvit 
bekant. Stora flenen år härtil flcickeligaft ^ den 
Bruna borde med en kant (k åras .ned , om det flral 
lyckas 5 ty da den ligger pä (Ida, draga Poler- 
ne endaft pä tig Afkan, och förenas formedel it 
tallriken, hvaraf all äterkaftiiing hindras. Li- 
kafom den gruna rå ChryftaUen icke vifar tecken 
til Electricitet, når den efter längden kommer 
at ligga pä Metall och de vänliga Polernc, li- 
kafom vid en Magnet, famtmnbindas genom Me- 
tallen. De mindre Stenarne äter likna i fitt 
matt den ilörfta Stenen. 
VL 
