1768. Apr. Maj. Jun* 153 
början at fe, huru det gar til, når fubtenden- 
ten i BE lic al ligga imellan £ och A s och märke 
1:0. Nar den gifna vinkelen år få liten, at 
han kan förkaftas, bor AC tagas lika lång med 
AB (Fig. 4.). Ty, efter B6 da träffar in med 
BAj mäfte BG råka AC uti A^ då punden H träf- 
far in på A, BH blifver denfamma med BA, och 
HC med AC, Hvarfore, emedan HC (kal tagas 
lik med #//, få kommer i denna händelfen AC 
at tagas lik med BA. Altfom den gifna vin- 
kelen, eller nu mera ABG blifver itorrc, fä flyt- 
tar (ig puri&en alt längre och längre bart 
pä andra fidan om A y i anfeende til C, hvar- 
emot C flyttar fig alt närmare til A, til defs 
2:0. Den gifna vinkelen blifver lik med 
BACy det år, til defs BG blifver parallel med AC y 
uti hvilken håndelfe (Fig. f.), man finner C, 
om man ifrån B faller emot AC en vinkelrätt li- 
nia BC. Ty efter linierne BG CA, då icke kunna 
råka hvarandra, forr ån uti et oåndeligt långt af- 
ftånd ifrån 5, få mäiie vinkelen BHC y den de dl 
formera, blifva oåndeligen liten, och faledes 
forkaftelig. Vinklarne HBC HCB gora dä enfam- 
ma få mycket, fom z:ne råtta: men efter con- 
ftrueringen , bor HB vara lik med HCy dårfore 
måfte nyfsnåmde vinklar vara lika flora (in$ 
imellan, och i följe dåraf HCB en rått vinkel. 
3:0. Ehuru den gifna vinkelen, eller GRA 
okar (ig, låter dock problemet til fullo uplofa 
lig, få länge nyfsnåmde vinkel icke blifvit lik 
med DAB, Men få fnart det (kcr, blifver tiC 
zzHA (Fig. <J.). Hvarfore, om man fåtter#C 
titi den led > fom conftrueringen förefkrifver, 
K f näm- 
