ij8 1768. Apr. Maj. Jun. 
rollarium til fl t 2:dra Problém, tyckes vara myc- 
ken (kiljaktighet. Ty i det ftållet jag, dä li- 
nierne åro gifne uti en parallel Hållning , och 
.den gifna vinkelen år ganfka liten, beftåmmcr 
punätcn C helt noga pa et enda ftålle, följer af 
Auétors anförande, at aberrationen blifver en 
och famma, ehuru punden C fkulie tagas på 
flera ftälleo af den med GB parallela linieii AC. 
Mitt anförande tyckes vara bygt pa ofvfkeliga 
grunder: men Auftors tanka är icke allenaft 
bygd pä lika fåkra grunder, utan öck beftyrkt 
igenom ofvercnsftåmmelfe med en annan Aucfcors 
\Arfkä« Vid en fådanjåm forelfe förekommer na- 
turligen en fruktan, at kunna förena deffa, uti 
forfta päfeendet, mycket ftridige fatfer. Före- 
ningen år dock mojelig. Ty om vi ga tilba- 
ka til det ftållet af Atiétors i:dra Problem, dar 
han tagit expreffion på dz^ finne vi, at han, 
icke utan giltig orfak, allenaft nyttjat forfta 
termen af ferien , fom exprimerar dz. men om 
yi , til at följa en öfverflodig noghet, hälle fore, 
at man borde äfven nyttja den andra termen af 
nyfsnåmnde ferie, blifver dz icke utan ef 
Och fom finus p for ACB löper inuti 
z abp 1 
detta värdet på den motftäende fldäns aberra- 
>tio.n dzy få kan den icke blifva en och famma, 
når ACB ändras, eller når C flyttes och faledes* 
når ACB och foljakteligen p år beftåmd, måfte 
C äfven aga et heftamdt rum. (Se Auftors.fi- 
gur). Tilfälligt-vis tår jag åfven hår anmärka, 
at fä fnart man anfer dq~ , och de följande di* 
'gnitcter af y ^ for få fmå, at de med dem för- 
enta qvantitcter kunna forkaftas, kunde uplos- 
nin- 
