ty 6%. Apr; Maj. Jun. i6i 
de vinkelråtta bti EM. Férdenfktil , efter tri- 
anglarna BbN EcM bNC härigenom blifva likfor- 
miga med trianglarna BCD eCD EMC, få it 
ib:bN::BC;CD^ Ct:Ee::CD:EM ^ bH:bC::EM:EC. 
Om defla tre analogier fämmanf åttas, hlifvcf 
Bh.CecCk Ee:;BC:EC\ men i följe af conftrue- 
ringen, år BCzzEC, altfå fäullc Bb ; Ee : :Cb: Ce. 
Nu antogs BE ■ vara ftorre an be i dårfore, om 
det gemenfamma ftycket bE bärttages, borde 
Bb vara ftorre ån 2fc, och då borde Cb vara ftor- 
re, ån Ce. Men det år lått bevift* at vinke- 
len EbC år ftorre ån beCj dårfore är fidan Ce ftor- 
re ån fidan Cb, Nyligen btfviftes efter antag- 
ningen^ at Cb bordt vara ftorre ån Ce\ dårfore 
ik alle C6pä en gäng vara både ftorre och mindre 
än Ce^ hvilket år orimligt. Når det ombytes, 
fom vederbör (mutatis mutandis)^ råkar man 
ut för cn dylik orimlighet > om man ville tro 
cn mindre fubtendent, ån i?£, kunna falla på 
motfidan om B; altfå mafte BE vara den min* 
fta fubtendenten , efter fore&refne vilkör. 
$. $♦ Coröllarie* 
Båraf följer s iip\ om den gifna vinkelen 
år få liten, at han kart forkaftas, förena (ig 
puncterne B och É uti Z), h vårföre det fökta åt 
funnit, fä (hart man ifrån C dragit CD vinkel- 
rått til AB. Alt fom den gifna vänkelen ,blif*} 
ver ftorre, få nalkas ock B til få at' når 
i!ö Den gifna virikfcléns llålft öplyifcj BéC 
til éto rått, faller B uti A^ och MC tflMr in 
med AC, livarfore man dä allenaft behofver af- 
fatta DEzzDAy och fammanbinda CE, Är derv 
L gif- 
