%%z 176%. Jul. Aug. Sept. 
gen låg honom: var ock, når han fick kom- 
ma undan få långt , at han hant i vattnet, li- 
ka vild och rådd , fom den dar aldrig fedt nå- 
got folk. 
Han hade ej fårdeles ftark lukt, kunde? 
dock kanna, om folk eller hundar voro i ncg- 
den, når vådret lag åt honom, Defs horfel 
var ej heller fårdeles mårkelig; ixien fmaken de r 
fto båttre. Hans mat var bark af Björk, Aff^, 
Selg och Vide, lamt lofven dåraf$ men ej af 
Ahl, Ronn och Hågg. Af orter åt han alla- 
handa fm åt t Grås, merendels af alla flag fom 
Fåren åta, men defs båfta ort år F råken, (Et- 
quifetum ;. Han åt ock af allahanda {lags mat, 
fom månnifkan fortårer, förutan Fifk, c j heller 
garna kott. Han var ganfka envis, och kun- 
de ej låra eller ofvas til något annat, ån hvar- 
til naturen fjelf åmnat honom. Något argfint 
var han, fom marktes, når man gjorde honom 
emot* men defs vrede varade ej långe. Når han 
var nogd , flög han hufvudet hit och dit någrk 
gångor, och om det var mycket vål, gjorde 
han några hopp; men fom framfotterna voro myc- 
ket karta, och han defsutom var något ovig, 
ftupade han fnart på nåfan. På landet kom han 
icke fort, men i vattnet var han mycket qvick, 
i fynnerhet då han for ned vid bottnen, dä han 
tog fine fkutt hela tre famnar i fåndcr; man 
kunde dä knapt följa honom med båt. Antin- 
gen han fimracr ofvan pä vattnet, eller under 
vatten -brynen, rorer han fållan framfotterna, 
utan häller dem tått under hakan, at de ej (ko- 
la hindra hans fart> förrättar, fåledes hela rod- 
.... . " deji 
