|§I 1768. Od* Nov. Dec, 
na Kalk af de flolågrigc flagen, fvåtas genien» 
ligen, at de icke duga dertil. Jag trodde i 
början , at Orthoccratiterne , hvarmed de ym- 
nigt åro fpåckade och hvilka i elden med myc- 
ken väldfamhet} fpraka fonder , voro råtta or- 
laken , men har federmera genom forfok funnit 
deras tanka underftundom vara grundad. Me- 
rendels ar dock Ler-haltcn fa ringa , at i brift 
på båttre åmnen de både kunna och vcrkeligen 
blifva använde til Kalk-brånning, I dagen vit- 
trar Margcl-lkifern fonder, och Fahlbygden har 
Mrutaf fin bördiga jordmån. Ehuru lamnian- 
fattningen år tät, folier han dock under férftcU 
ringen ofta £orft i knylar eller bållar , och kal- 
las då dar på orten Gårften. 
Oriten träffas fjållig, fingniftrig, fpatig 
ach drufig, både fvart, brun, grå och gulak- 
tig. Hvarcft denna utan for ftor moda kan vin- 
nas, brånnes den til Kalk med befparing af ved, 
ty då ftenen val hunnit upeldas, brinner den 
for fitt ymniga phlogifton af fig ffelf. Kalken 
blifver defsutom ganfka god. Den fvartbrtma 
liar ibland Körtlar inuti , hvilka under bränning 
lofla det ena fkalet efter det andra med myc- 
ken häftighet. Defie undvikas forgfålligt, och 
kallas af Allmogen Lefverltenar , ehuru de gä- 
fa ftarkt med fyror. . Pä den fingniftriga Or- 
llenen har jag lomligftådes funnit en betynner- 
lig vittring. Den år los och nåftan af famma 
färg fom Umbra. Ytterffc gåfer den näpligen, 
och ibland intet, med Skedvatten, men nårma* 
re kärnan blifver den fmäningom härdare och 
mera af fyror angripelig. Det yttre fvartnar 
for 
