34<> 1768. 0&. No v. Dec. 
fmitta> blodens omlopp var (vagt, ojämnt och 
vak lande 5 li fe- andarne tycktes tryta. Ehuru- 
val någon mat luft var qvar , var dock fraålt- 
nings-kraften fvag och mitritionen oordentelig r 
famt all ftyrka i mufkhrna forlorad, hållt de 
oma faren fållan .tiilåto henne at ligga och ge- 
nom fomn hämta forfrifkning. I andedrågtea 
fyntes intet mårkcligt hinder. Urinen var (karp, 
och tranfpirationen afftadnad > öronen fiokande, 
ögonen matta , ögonlocken hängande , tungan 
het och betåckt med en feg och vidhängande 
materia ; nåsbårornes inre membrana något in-v 
flammerad. 
Sårens egenfkap och (åte, jåmte de hår 
upråknade kännetecknen , gäfvo mig nogfamt 
vid handen. Sjukdomens namn och jämväl defs 
åfréhtyrlighet. Til mitt rättefnore, (å vid Dias* 
tens 5 forp Läkedomars forefkrifvande framdeles, 
erfef frågade jag nu: Hvadan denna fmittan forft 
i kroppen inkommit ? Om Muläfnan blifvit i 
hettan ofver fin förmåga tvungen, at lopa eller 
Bara 4 9 oc h derpa fvettig och oanfad infatt i 
ilall ? Om hon fatt åta , medan hon ån varit 
varm ? Öm man fodrat henne med fårfkt ho-! 
eller nyflagén Såd, o. f. v,? Hårtil tvärades nej. 
Jag .låt då Stall* Drängen följa mig til Stallet, 
Kvareft Kreaturet ftått > hvilket jag fant vara 
trängt och pä alla iidor med tåta murar for-v 
fedt,, liggande frukt och lå imellan hulen, at 
foga frifk lufc kunde dit komma. Af Afnans 
egen tråck och urin, blandad med halm, forn 
hvar afton blifvit underbåddad , var detta rum 
upfyldt til miclt uppå våggen/ Simpa ©ch dam* 
bor- 
