44 Jän. Febn MartJ 
H0FF5 ät hvilken jag ftrax vifade den på detta 
latt utfkurna ftenen 9 påyrkade högeligen min 
forefats, men en fvar fjukdom har hindrat mig 
alt federmera, at kunna foretaga det minfta af 
hvad jag årnat, eller efterl^mma en fä hedrad 
Läkares rid. 
Nu åndteligen, når jag kunnat börja af of- 
verfc de anmärkningar jag, til et icke ringa for- 
rad , tätt tilfålle at gora, lä val i de under 
Kriget inrättade talrike Sjukhufen i Hameln, 
ofver hvilka Hannoverfka Regeringen hade up- 
dragit mig infeendet , fem i negdcn omkring 
denne Staden, hvareft jag nu bekläder Land- 
Phyfici Ämbetet, finner jag deribland en berät- 
telfe ofver et fått, fom jag forfokt, at {kära 
Ilen pä en Bonde-huftru, hvilket jag ej anfer 
aldeles ovärdigt at underkaftas Eder granfkning, 
Min Herre. 
Samma huftru var af vid pafs ^6 ars ålder, 
oeh hade i 4 år varit plågad af flera fmårtf^m- 
ma krämpor i underlifvet , famt derunder frukt- 
16(1 nyttjat åtfkillige medel. Plågornas häftig- 
het oktes dageligen, intil defs jag blef til hen- 
ne kallad. När jag ankommit, kunde hon, for 
den fvära fmärtan, intet befted gifva om fig, 
utan var ganfka än^flig oph nåftan färdig at 
aflida. Jag gjorde mitt bäfta, at utröna orfaken 
til fä fvår plåga, hvar förutan jag ej fann mig 
något kunna uträtta: emedan' hon, hvar gång 
värken och plågorna anfatte, fkickade fig fora 
en Barna-foderflca, h vilken är ftadd under Ijelf- 
va arbetet at foda , fann jag nödigt at befe 
underlifvet, och markte då genaft en fvullnad 
i fod- 
