tums långd. Dercfter fatttde jag frencn med 
fingrarne och forfokte draga honörn ur , om u Qym 
han var faftvuxen med biaGfns inre hinn.i, hin- 
drades jagy hvarfore jag pä fått, (cm Barnmor- 
itorne bruka, dä de flaja med fingren ios mo- 
der-kakan, når hon fucer faft vid lif- modren > 
til alia delar fullkomnade operationen. 
Vidare var mig nu intet nodigafé^ ån at val 
rena bläfan ifrän alt grus, pä det ej flikt fråm- 
mande fkulle i längden ftänna där innei fom hii 
hitintil fa illa plägat denna Qyinnä. 
En lädan renfning med blotta fingrarna iit-^ 
rattade jag fä god t fee kunde, emedan jag var 
utan alla Chirurgiflcä hjelp-redor; men jag an- 
inod:.ide tillikä Fåltfkåren ät^ läfom hådanefte^ 
närvarande, val gifva akt pä det, föm uiflot a£ 
läret , och mig derom dageligen genom Bref 
underråtta. 
Förrän jag flvildé mig vid den ijilka Qyiri-^ 
hän öch begaf mig hemät, fom ej ^ät ofvef ert 
mils väg, anmodade jag FåltUvårn at mot afto- 
heri låggä in i moderflidan ert peftaridm äf ihopi- 
vecklädt linne^ fuktad med aqva viilneraria^ el- 
ler nu^ (ä länge läret. var färfkt, med Örånvirt^ 
öch detta omfa i gängér om dagen; Andrä 
dagen efter operationell köm Fåltffcareri til mi^ 
öch befattade, at nu rnéra éj hägöt , grusaktigt 
titflot af läret méri at urinen gitk fin råtta våg^ 
genom iirethraii iitari all värk. I ofrigt föf deri 
Ijiikä val och hade matluft. 
Säledes har jag mot fofmödfart fått hugna 
mig af at, under natureris anvifning, pä éé foirut 
Mndiré vänligi Jati^ Utbringa éri fteni ur bläfan af 
