314 i77y. Od. Nov. Dec 
z:o^ At Sotet flcyndfammare våxer och forr 
mognar, ån Hvetet, och har en obehagelig lukt, 
fom meråndels gar bart, då det mognar. 
5:0, Det tyckes fom hafva upmårkfamme Å- 
kerbrukare haft den tankan, at fedan Hvete-kor- 
nen varit fullmatade i axen, de af Solens hetta, 
mycken våta, någon fyra i jorden, rtarka froft'- 
nätter, fmå fynlige eller ofynlige Infeéler, blif- 
vit förvandlade til Sot men lädana meningar 
torde genom deffa anmärkningar, i fynnerhet af 
den 2.1 Junii, til någon del förfalla. 
Til framdeles nogare utforfkande, göras nå- 
gra frågor. :o, Hvad dry fom hos Hvetet for-^ 
orfakar oformögenhet uti bilägret? Man vet, huru 
blommans bilager år (å nödvändigt for hvaroch 
en ort, at utan det, kan intet fro framalftras. 
På hvetet fynes, hela vägen igenom, huru ftjelk 
och blad äro grone och någorlunda frodige, fart: 
ofta icke (ä ftora, tjocka och långa, fom de fri^^ 
fka. Man finner frorednings- delarne i fin ord^ 
ning, axet framkommer, inom agnen fitta ftån- 
dare och fpiran, men ju(l då, når bilägret fkali 
gä for fig, märkes forft, at Hannen och Honan 
dertil åro oförmögne. Til någon uplyfning mär- 
kes hår, at hos alla orter åro tvänne flag?5 vä- 
fenteliga delar , Märg (medulla) och bark (Cor- 
tex). Märgen gifver fro, och barken foda åt 
växten: Spiran (Piftillum) har fit urfprung af 
märgen, och frodarne (ftamina) af Safvan ( li- 
ber) eller veden (lignum), och at doft(^t ( pol» 
len), hvarigenom fro^åmnet hos honan b^fro- 
das, verkar en foråndrig hos afFodan, fom cli^ 
mat, jordmän och cuhur ej kunaat aftadkom^. 
ma. 
