175 J^^- Matt. 4p 
Ifanj och hvareft de ej eller vinteren förut blif- 
vit illa difponerade af illa bärgat och unknadt fö- 
der, eller befvårade af elak luft efter ftinkande vat- 
ten eller döda djur och Infe&er. Men om några 
I af deffaformonerfaknats och Solhettan dar til ftott, 
liar fjukdomen gemenligen infunnit fig^ Dåraf 
kan förklaras , hvarfore den börjar och år vårft un- 
der hetafte årstiden, nemligen i Julioj och ge- 
•jnenligen ftannar i medio Augufti. Jag fade ge- 
I menligen, ty uti några byar i Hvittis Socken har 
fjukdomen ock något litet vifat fig om vintrarna , 
formodeligen af elakt kårr-h6,lom vuxit i llinkan- 
I de vatten och gyttja. Man finner ock nu orfakei), 
hvarfore ljukan ej år gångbar alla fomrar, utan 
då fvåraft, når Solhettan år ftark och långvarig, 
|"Juften lugn och qvalmig, utan at då och då af nlel- 
knkommande bläft och rågn blifva fvalkad och 
rehfad j men i fynnerhet, hvarfore får, getter 
ocfli fvin ej iä lått angripas, icke eller kalfvar, u- 
tail lcor, oxar och håltar, och af dem i fynnerhet 
de fetafte och båfta mjölk-kor, fom mäft llått 
j ftilla : ty de ftorre kreaturens våtfkor åro ftarparc 
och hetare, lamt mera til rota benägne, dårfore 
plägas de mer af tär fl: och en tilfl:6tande utvår- 
tes hetta , ån KaUvar, Fol och Imä Bofkap, 
' hvilka, likafom Barnen, ej ånnu aga få hetfiga 
och til rota H mycket benägna våtikor. Och 
låfom man i allmänhet anmårkt, at ju gamlarc 
kreaturen blifva och ju fetare de åro, defto fkar- 
pare blifva deras våtfkor, fä tyckes åfven orfa- 
ken, hvarfore kor ftorta mer ån häftar, dåruti 
beftä, at de fenare ej ftä iå mycket flilla, utan 
åro i mera rorelfe. 
Mm 
