30 1758. Jan. Feb. Mart. 
pulien, at i det nogafte utröna. Sjukdon^en for» 
häller fig fålunda. 
Man vet ingen ting af, forran man fer en 
Diånniflca blifva mera tyillåten ån tilforene, hon 
fpeculerar inycket, år ftåndigt orolig, miller 
.appctiten, blir matt och kraftlös, famt tung i 
kroppen. Harpa börjar hon at känna en (lark 
tryckning kring hjärtat ^ oroligheten okas til full 
ångflan, hon mifter den frifka fårgen 5 blir gul- 
aktig i anfiktet. Vidare blifver hon aldeles me- 
Jancholifkj rådd for all ting, tånderné lofsna i 
munnen, urinen gar i Hor quantitet, år blek, och 
^puifen år under ait detta langfam och bred. 
Uti fådant tilftånd kan den fjuka ofta fort- 
fara hela^ ä 3 åren, ja ock långre, om icke nå- 
got melknkommer, fom uptåcker fjelfvaSjukdo- 
men. Under dewna tiden yrar aldrig den fjuka, 
eller begär några dårfkaper, andre ån mjåltfjuke 
gemenligen plåga gora , men kånner (ig altid 
hångfjuk, och dä det lider til någon vifs tid pä 
aret" (gemenligen i Junii månad) kånner hon en 
ilarkare och tidigare tryckning kring hjärtat och 
under broitet. Mm faller dä garna pä den tan- 
kan, at hon år biten af Taranteln, hvilken fju- 
ka bor cureras med mufique. Man låter dä Mu-^ 
licantcrne komma, garna med en Violin och Ci- 
thara, hvilka^ då de börja at fpela en fårfkildt 
och dårtil vanlig ton, börjar hon tapiren med et 
högt och ynkeligt anfkri , rodnar i an(iktet, och 
kommer fä i full dans. Ju gamlare och fvårare 
fjukdomen år, ju långre danfa de, och kunna i 
anfcende dårtil ofta danfa hela z runda timmar* 
Den 
