17 5 8, Apr. Maj. Jun. 93 
jtandcoch gron, famt i proportion tiltagit i långd, 
och jåmvål uti några ar nårmaftvid ftammen bart- 
kaftat en del af defs fortorrkade ars-fkott, hvarige- 
nom ockFä uti berörde qvift lika mänga faf- ringar 
til kärntråd fig förvandlat, fom alt noga igenom 
klyfning blef under(okt> dar befans ock, at en lä- 
dan ftorre qvift hade inuti ftammen, innom de 
ytterfta ringar, få djupt tagit fin början, foni 
juft til deras antal fvarade emot qviltens älder. 
Håraf fer man fåledes orfaken til mer eller 
mindre qviftigatimmerftockar, balkar och bräder, 
fom varda huggne eller fagade af et Furutråd j ty 
dar fom några ftoraqviilar nedre pä ftammen kun- 
nat långe våxaoch hälla fig gröna, ehuru de om- 
fider, for trädets tiltagande i hogd och ålder, haf- 
va mäft fortorrkas och affalla, dä ytterfta laf-rin- 
ringarna med barken vuxit ofver dem, fom gjordt 
trädet utanpå flått j dar finnes ock vid trädets 6p- 
nande och af bilande, lådane tortorrkade qviftrot- 
ter, fittande in uti trädet qvare och ofvervux- 
ne, famt blifva då fynlige, faftän trädet utanpå 
vore aldeles flått, och utan någon qvift på all den 
långd , fom til något timmer, balk eller fäg- 
liock af huggen är. 
Af detta fynes följa: at enar faftens circule- 
rande och utdunftning, medelft qviftarnas fortorr- 
kande uphorer, måfte bemålte fift ftanna uti mot- 
fvarande faf-ringar qvar, och blifva hårdnad, famt 
utvidga dem något mer ån yt-ringarna, uti hvilka 
faften får fritt dunfta ut, igenom deras motfva- 
rande års gröna qviftar^ Derfore äro kärntrådets 
ringar gemenligen något tjockare, an ytans. Den 
hårdnade laften gor ock kårnträdet tätare ån yt- 
