i7y8. Jul Aug. Sept. 213 
En fund eftertänka fynes ock vilja beftyrka, 
hvad forfarenheten, jag (åger hos mig, veiat 6f- 
vertyga mig om : nämligen , at trån, fom ligga 
pä hvarannan i horizontelt låge, båttre innefluta 
hettan och hindra elden at häftigt utof^ a fin våld-- 
famhet j foljakteligcn mindre bcrofvas deras fet- 
mgj mindre fortåras; ån når de åro uprefte nällan 
lodrätt. Ty i denna fcnare håndelfen kan veden 
ej lä tått fammanrefas, at den ju tapper mera, dä 
hans egen tyngd trycker honom tiifamman, och 
foljakteligen båttre kölar* Desutom år bekant , 
at ju tätare en Mila kan ilybbas och hallas vid 
ipagt med fiybbe, defto bättre mafte hon gä och 
gifva goda kol. Men for mig fynes omogeligt^ 
at en Res-mila kan hållas lå tappt ^ fom hon bor: 
ty hon målle i början fom oftaft opnas, til fyll- 
nings vedens inflåppande : fom oftaft rafar ftyb-* 
bet ned imellan de uprefta flockarna , fom aldrig 
kunna blifva lå tåte ner vid , fom i ofra andan 5 dä 
elden flrax får luft : fom oftall opnar lig Milan 
utan någons forvållande, af innelluten luft, då bå- 
de Kolare och Mila ftå i fara. 
Jag har ock aldrig kunnat tvinga någon Res- 
ftiila, atkolalå langfamt, fom Ligg- milan, hvar- 
af jag tycker mig kunna fluta y at de förra 
hafvit mera luft och ej kunna gifva fä goda kol. 
Ändarna på veden uti Res-milan, fom ftä i ftyb- 
bet på bottnen, blifva ock merendels okolade, 
hvilket undvikes i Gyltan, dar veden lågges pä 
vafar. 
Hvad koftnadcn angår, måftc den pa Res- 
milor formodeligcn altid blifva ftorre, når alla an- 
dra omftåndigheter åro lika: dels emedan flera äf- 
hugg 
